''En mægtig civilisation kan ikke erobres udefra, -
før den har ødelagt sig selv indefra.''
W. Durant
Hjertet ...
Det får Røgfrø. - Tak.
Leveren får Krølnæse. - Tak.
Kakaoblad får ørerne. - Tak.
Og du, Sløve ...
Du får nosserne.
Ikke igen. - Jeg vil bare hjælpe dig.
Så æd dem selv. - Jeg har ikke brug for dem. Har I?
Nej. - Kun en gang imellem.
Hvad regner du med? - Overhovedet ikke.
Hvor mange skal der til? - Jeg har otte søstre og en bror.
Min far spiste tapirnosser alle ti gange.
Skal jeg fortælle ham det?
Beklager. Nosserne gør ikke godt for noget.
Har du aldrig spist nogen? - Jeg aner ikke, hvordan de smager.
Har ingen af jer spist nogen?
Nej, men du var sjov at se på.
Det var din ide!
Få ham væk!
Hids jer ned.
Hvorfor finder du dig i det?
Du må være stærk. Har du ingen stolthed?
Fungerer den, som den skal?
Ja. Jeg kan bare ikke lave børn.
Jeg vil indvie dig i en hemmelighed.
Men jeg advarer dig. Det er skrappe sager.
Hvad snakker du om? - Soanzoblade.
Soanzoblade? - Fra det store marskland mod syd.
Det er dem, der har givet mig mine ti børn.
Nej, stop.
Du skal gnubbe dig med dem forneden.
Lige inden I gør det næste gang. Du skal bare bruge rigeligt.
Jeg kan ikke takke dig nok.
Hvis det virker, kan jeg måske få lidt fred.
For din kone? - Nej, for hendes mor.
Den gamle krage vil have børnebørn.
Giv mig noget kød.
Tag det her.
Det er skært kød ...
... nossegumler.
Hvad vil I?
Jeg er Flintehimmel. Jeg har jaget i denne skov hele mit voksne liv.
Min far jagede her i skoven sammen med mig og før mig.
Jaguarfjed, min søn, jager her sammen med mig.
Og han vil jage her sammen med sin søn, når jeg er gået bort.
En stor fangst? - Der er godt at fiske her.
Skoven her er gavmild.
Vi beder kun om frit lejde.
Værsgo.
Men hold afstand.
Kom så.
Vores land er blevet hærget.
Vi ønsker at begynde et nyt liv.
Blev jeres land hærget?
Ja.
Vi ønsker at begynde et nyt liv.
Bliv her. Min søn!
Bliv her.
Tilbage til landsbyen.
I skal ikke fortælle nogen, hvad I så i skoven i dag.
Du er bekymret.
Ja, det er jeg.
Menneskene i skoven, hvad så du i deres ansigter?
Jeg forstår dig ikke.
Frygt.
En altfortærende frygt.
De var ramt af den.
Så du det?
Frygt er en sygdom.
Den æder sig ind i hjertet på enhver, der møder den.
Den kaster allerede sin skygge over din sjælefred.
Min søn skal ikke leve et liv i frygt.
Driv den ud af dit hjerte. Før den ikke med ind i vores landsby.
Ved solopgang samler vi stammerådet -
ved vore forfædres hellige høj.
Der vil vi bede deres ånder om råd.
Der har vi ham! Det store drog!
Han duer ikke til noget. Han kan jo ikke.
Ja, dig!
Du har narret os med din højde og drøjde.
Skrub ind med dig!
Se så at komme derind! - Slap af, gamle.
Fart på!
Du bestiller jo ingenting!
Hvad griner I ad?
Skænk mig et barnebarn, eller jeg får dig skiftet ud!
Mor, så er det godt.
Du kommer ikke ud, før du har lavet et barn.
To ville være bedst. - Hvad?
Tvillinger, dit fæhoved.
Mor ...
Han kan ikke, når du sidder der.
Mor ... - Bare gå til den.
Men ...
Nu er hun væk.
Hvad synes du, vi skal spise i aften?
Jeg har tapir, men jeg har også fanget en dreng.
Jeg har lyst til spidstegt dreng. - Tapiren lugter nu mere frisk.
Nej, far, det er mig!
Jeg hænger drengen her, hvis nu vi ombestemmer os.
Vent. Det er jo Skildpadder I Løb, vores ældste søn.
Ja, det er mig!
Så er der et knus til min ældste søn ...
... og et knus til min yngste.
Så får vi tapir.
Bare vent, gamle mand!
En dag vil du ikke kunne løbe mere!
Og et menneske sad alene ...
... fordybet i sorg.
Og alle dyrene kom hen til ham og sagde:
''Vi kan ikke lide, at du er så trist.''
''Bed os om hvad som helst, og du skal få det.''
Mennesket sagde: ''Jeg vil have gode øjne.''
Gribben svarede: ''Du skal få mine.''
Mennesket sagde: ''Jeg vil være stærk.''
Jaguaren svarede:
''Du skal få min styrke.''
Så sagde mennesket: ''Jeg vil kende jordens hemmeligheder.''
Slangen svarede: ''Jeg skal vise dig dem.''
Det gentog sig med alle dyrene.
Og da mennesket havde alle de gaver, dyrene kunne give, gik han sin vej.
Så sagde uglen til de andre dyr:
''Nu ved mennesket meget og kan mange ting.''
''Nu er jeg pludselig bange.''
Hjorten sagde: ''Mennesket har fået alt, hvad det ønskede sig.''
''Nu må hans sorg høre op.''
Men uglen svarede: ''Nej.''
''Jeg så et hul i mennesket.''
''En sult, han aldrig vil få stillet.''
''Det er den sult, der gør mennesket ulykkeligt og begærligt.''
''Mennesket vil fortsætte med at tage og tage, -
indtil verden en dag siger:
'Jeg er tom. Jeg har ikke mere at give.'
Kom tilbage til mig.
Min søn danser.
Din søn er glad.
Hvad vil I?
Flygt!
Når du nu alligevel er vågen, så kvæl lige den hund.
Hunden.
Op med jer! Hurtigt!
Flygt ud i skoven. Og se jer ikke tilbage.
Nej, jeg er bange!
Se på mig. Du må være stærk.
Jeg er bange.
Du må være stærk.
Bind ham!
Far!
Jeg må hjælpe de andre.
Du må ikke gå fra os!
Jeg kommer tilbage. Det lover jeg.
Du går ikke! - Jeg lover det.
Bliv her! - Far, du må ikke gå!
Ikke dårlig.
Stop!
Bind ham!
Jeg vil have ham i live.
Tilgiv mig, far.
Nu er det nok!
Få ham på fødderne.
Flyt jer.
Min søn ...
Du skal ikke være bange.
Næsten.
Det skal være dit navn.
''Næsten.''
Vores liv er forbi ...
Vores liv er forbi.
Vores liv er forbi ...
Åh, skam! Skam!
Åh, skam!
Feje dyr!
Mor ...
Så er der afgang!
Mor ...
De er kommet tilbage.
Så går det hjemad.
Op med jer!
Stenflis, du glemte at dukke dig.
Stå stille.
Så stå dog stille.
Kan du se nu?
Ja. - Tilbage til dine fanger.
Kom med os.
Rejs dig op.
Lad ham være, Næsten.
Jeg sagde, rejs dig op.
Op med sig ...
Sådan ja.
Videre!
Du har en god ven i ham.
I skal ikke være urolige.
Jeg skal nok tage mig af dem.
De er mine børn nu.
Ædle Ix Chel, du nådens moder.
Hold hånden over dem, -
og beskyt dem.
En mere.
Er du klar?
Hold fast!
Vent ...
Lad os se, hvad der sker.
Sådan!
Skynd dig!
Læg nu kræfter i.
I gjorde det!
Det var flot klaret!
Kan du trække vejret? Godt.
Vent her.
Hvad er der blevet af min fangst?
Han var dødvægt.
Han havde nær taget resten med sig.
Jeg lod ham slippe.
Du lod ham slippe?
Skal vi nu gøre, som du gerne vil?
Lad os bare prøve det.
Du lader ikke flere slippe.
Lad os komme videre.
Rejs dig op, Næsten.
Vi er ikke færdige med dig endnu.
Op at stå, knægt.
Du viste dig som en mand i dag, min søn.
Du er nu værdig til at tælles blandt os.
Tak, far.
Tag den.
Tag den nu. Den er din.
Den har taget mange liv.
Få dig noget søvn.
Bortgangne brødre, -
fædre, mødre, koner.
I følte det kølige morgengry i dag.
Nu mærker I ikke nattens kulde.
Hun holdt op med at skrige.
Hun holdt op, længe før de vendte tilbage.
Vi så hende kæmpe mod dem.
Men i den sidste stund?
Hvis hun lod dem ...
Skafottets gudinde møder ikke svaghed med nåde.
Hendes sjæl venter på din i verdenstræets skygge.
Jeg er nødt til at vide det.
Inden dagen er omme, forlader jeg denne verden.
Jeg tager så mange af de køtere som muligt med mig.
Og jeg lider med glæde alle helvedes pinsler, -
hvis min Himmelblomst ikke er der.
Ikke regn.
Se jer dog for!
Pas på, hun er smittet.
Hold dig væk!
I frygter mig.
Det gør I også klogt i ...
... alle jer, der er onde.
Vil I vide, hvordan I skal dø?
Det hellige øjeblik nærmer sig.
Vogtjer for dagens mørke.
Vogt jer for mennesket, der varsler jaguarens komme.
Han skal genfødes af mudder og jord.
For den, han førerjer til, vil skygge for himlen -
og udslette jorden.
Udslette jer.
Og styrte jeres verden i grus.
Han er blandt os nu.
Dagen skal blive som natten, -
og jaguarmennesket vil føre jer til jeres undergang!
Hvor fører de os hen?
Vores folk fortæller historier om en by af sten.
Hvad sker der dér?
Jeg ved det ikke ...
... men jorden bløder.
Vi nærmer os.
Frelse!
Han har lattersyge.
Han kan sgu lide dig.
Hjælp mig!
Frels mig ...
Dø dog som en mand.
Velkommen hjem.
Var jagtlykken med jer? - Spørg min søn.
Hvor mange fanger? - Du kan handle med min søn.
Giv ham en rimelig pris.
Som altid. Du kan stole på mig. - Godt.
Hvor meget byder I?
Hvem vil købe kvinden her?
Hun er for gammel. - Hun kan stadig gøre nytte.
Hun kan lave mad, gøre rent ... - Ubrugelige olding.
Umulig at sælge.
Du kan gå. Gå, gå, gå.
En stor ulykke er over os.
Landet tørster.
Vore afgrøder tæres op.
Pestsvøben tager os en efter en.
Man siger, at modgangen har gjort os svage.
At vi er blevet tomme.
Man siger, at vi rådner op.
I solbannerets mægtige folk!
Jeg siger jer, -
at vi er stærke!
Vi er det udvalgte folk.
Udvalgt til at herske evigt.
Udvalgt til at stå guderne nærmest.
Mægtige Kukulkan!
Du, hvis vrede kunne lade denne verden gå under i flammer.
Lad dig mildne af dette offer, vi bringer til din herlighed og ære.
Skænk vort folk velstand, -
mens vi afventer din genkomst.
Du tapre og villige kriger.
Med dit blod fornyr du verden fra tidsalder til tidsalder.
Vi takker dig.
Det guddommelige hjerte!
Kom tilbage til mig.
Broder ...
Kom sikkert frem.
Nej.
Jeg kan ikke tage herfra.
Ikke nu.
I solbannerets folk, frygt ikke!
Fryd jer!
Kukulkan er mæt af blod.
Vi har slukket hans tørst.
Oh, høje gud!
Vis os, at du er tilfreds.
Lad dit lys vende tilbage til os.
Hvad med fangerne her?
Skaf dem af vejen.
Jeg skal bruge en oprydder.
Dig.
Slip dem fri.
Du skal se på.
Jeg er klar!
Der ligger jeres jungle, på den anden siden af majsmarken.
Løb derud.
I er fri.
Løb så.
Jeg sagde ...
... løb.
Løb!
Ikke dårligt.
Så er det dig.
Løb.
Løb!
Sov.
Sov, min søn.
Nu forsvinder smerten.
Sov.
Han er ikke kommet den her vej.
Han er oppe i træerne.
Fordel jer. Ret blikket opad.
Stille.
Han kommer lige imod os.
Dér!
Han ville have ønsket, jeg skulle have den.
Det er et ondt varsel.
Du mægtige Ek Chuah, vi bønfalder dig ...
Tilgiv os, at vi har krænket din søn jaguaren.
Det er et ondt varsel ...
Tag dig sammen, Fordrukne Fire. Varslet var blevet forudsagt.
Og nu har en endnu større frygt ramt os.
I dag har jeg set dagen blive som natten.
Og jeg har set et menneske løbe med jaguaren.
Vi må ikke lade ham slippe fra os.
Ti stille!
Du taler i tåger.
Han løber, fordi han er bange.
Når jeg fanger ham, vil jeg flå huden af ham -
og lade ham se mig klæde mig i den.
Af sted.
Hold dig væk fra den.
Se her!
Det var et ondt varsel ...
Han er færdig.
Hjælp mig ...
Hængemos.
Hjælp ham i døden.
Skær en blodåre op, så går det hurtigere.
Kom sikkert frem.
Du med dine profetier.
Det er ikke forbi!
Jeg er Jaguarfjed, -
søn af Flintehimmel.
Min far jagede i denne skov før mig.
Mit navn er Jaguarfjed.
Jeg er jæger.
Dette er min skov.
Og mine sønner vil jage her sammen med deres sønner, -
når jeg er gået bort!
Kom bare!
Vi springer.
Nej, vi klatrer udenom.
Vi må ikke lade ham slippe væk.
Vi springer alle sammen.
Jeg er Jaguarfjed.
Dette er min skov.
Og jeg er ikke bange.
Her, mor.
Du klatrer op. Jeg venter her.
Mor!
Næsten ...
Forfædre, indgyd mig styrke.
Kravl derop.
Bliv deroppe.
Far! - Hurtigt! Skynd dig!
Hvad er det?
De kommer med mennesker.
Skal vi gå ud til dem?
Lad os søge ind i skoven.
Vi begynder et nyt liv.
Kom, Skildpadder I Løb.